Hjälp!
Vi måste ut!
Hjälp!
Hjälp! Vi måste ut! Vi sitter fast.
Kan någon få ut oss! Hjälp!
Vad hände?
- Vi har kört på något. - Ha förbarmande.
Den sitter fast.
Du först, Fritz.
Ernst, hjälp din mor.
Kapten Wilhelm? Är det någon här?
Är det någon där Fritz?
Om någon hade varit här skulle de ha hört oss långt tidigare.
Om de har övergivit fartyget-
- har de förlorat det. Enligt sjörätten är det vårt.
De skulle inte lämna oss här. Något måste ha hänt.
De trodde fartyget skulle sjunka. Alla fick rädda sitt eget skinn.
Lasten var för tung. Kapten och styrman bråkade om det.
Jag hade föredragit piraterna före stormen.
Så ja, mamma.
Vilken röra!
- Vi är i alla fall nära land. - Då finns det hopp.
Vi får nog hjälp i land. Hon kanske kan segla igen.
Hon seglar aldrig mer.
Vi kan bygga en flotte. Vi har ju virke.
Fritz har rätt. Vi bör komma i land snabbt.
Titta vad jag har hittat!
- Titta. - De stackars krakarna!
De måste ha haft det mycket värre än vi.
Hur ser det ut? Står vi stadigt?
Jag vet inte. Nej, jag tror att vi sitter fast tills tidvattnet kommer.
Hjälp mig, någon! Hjälp!
Nej!
Titta, jag hittade kaptenens hundar. De var glada att se mig!
- Han klarar sig. - Bäst vi sätter i gång. Kom igen.
Hjälp mig här.
Om det är en öde ö kan jag se var vi är när jag lärt mig den här.
Låt gå, ta med den.
- Den fungerar! - Vi har inte tid med sånt.
- Vi kan väl hissa nödflagg. - Syns det inte att vi är i nöd?
När ett fartyg sitter fast på grund förstår man att det har problem.
Ta hand om dem, Turk. Du med, Duke.
- Hur ska vi få med alla djuren? - De ska inte med.
- De dör om vi lämnar dem! - När vi är i säkerhet på land-
- kan du börja prata om djuren. Inte förr.
Få ut dem därifrån, Francis! Vi vill inte ha den eller den.
- Vänta lite! - Eller den. Vi vill inte ha någon.
Just det, Fritz. Dra den över huvudet. Så där ja.
- Det går bra. - Ta tag i repet här.
- Går det bra? - Kom nu, mor. Vi tar emot dig.
Ingen fara, mor.
- Kom igen. - Nu.
- Förlåt, mor. - Gick det bra?
Fritz, hundarna! Han glömde hundarna.
De följer inte med. Lägg ut.
Det är mina hundar! Jag hittade dem.
Sitt ned. De väger mer än någon av oss. Vi skulle sjunka.
Går det bra, Fritz? Bra. Se upp för vraket.
Hundarna tänker simma iland.
Kom igen, Duke. Kom igen, Turk. Ni klarar det. Simma på.
Rakt mellan de där klipporna. På den sidan.
Nej, kom och hjälp mig här borta.
Kom igen, pojkar, ni klarar det! Simma på.
- Se upp för klipporna. - På din sida, Ernst. Knuffa bort oss!
Kom igen, Turk! Bra, Duke!
Se upp!
Gör något, de drunknar!
Vi kan inte ta fler risker.
Titta!
Kom igen, pojken.
- Duktig pojke, Turk. Bra gjort. - Håll dem i mitten.
- Just det. I mitten. - Där ser du. De sänkte oss inte.
Låt oss komma i land.
Jag vågar inte be om fler mirakel på en och samma dag.
Turk, Duke, vänta. Jag kommer också. Vänta på mig!
- Francis, stanna i din tunna. - Jag kommer!
- Kom tillbaka! - Knyt den runt trädet.
Kom igen, då kör vi.
Francis, kom tillbaka.
Vi ses senare.
Det första vi måste göra är att lasta ur flotten. Sedan...
...måste vi bygga en koja för natten.
Inte det första.
Fritz. Nej, håll den, Fritz.
- Det här går inte särskilt bra. - Jag vet.
Det måste hänga ned lika mycket på båda sidor.
- Inte så goda. - Det är tur att de finns.
- Dra ned din sida. - Min sida är bra.
Håll ner den, Fritz.
Varsågod.
Det är tur att de finns.
Om fartyget ligger kvar i morgon borde du och jag, och kanske Ernst-
- försöka få in djuren-
- och allt som vi behöver.
- Hur länge måste vi vara här? - Jag vet inte. Jag bara...
Jag tycker bara att vi bör göra allt vi kan.
Vad är det som händer?
Krutet var blött.
Ska du inte lägga dig?
Du måste sova lite.
- Det kommer att regna. - Det gör inget.
Ingen kan resa tillbaka i tiden och göra något ogjort, men...
Jag... Jag vill bara att du ska veta att...
...jag är ledsen för att saker och ting inte blev som jag tänkte.
Jag vet.
Det hade varit bättre om vi hade stannat i Bern.
Det är inte säkert. Inte med Napoleon som roffar åt sig mer och mer.
Fritz och Ernst kanske hade behövt ta värvning. Kanske till och med du.
Nej. Det är bättre att stanna och möta faran än att bara fly.
Är det att fly att försöka börja ett nytt liv i en ny koloni?
Att försöka ge våra söner en chans att leva, en chans att vara fria?
Är det att fly?
Jag tänker på alla män på de andra kontoren-
- längs med Marktgasse. De går till sina gamla arbeten-
- och lyckas hitta försörjning åt sina familjer-
- utan att fly till andra sidan jorden.
Vi pratade ju om allt det här innan vi for.
Vi hade goda avsikter.
Vi gjorde rätt. Det har inte ändrats för att vi har lidit skeppsbrott.
Du har visst alltid rätt.
Vi kommer att komma dit. Det är jag säker på.
Det kommer nog snart ett fartyg.
Jag ska be för varje andetag.
Det är ett stort land, Nya Guinea.
I hundratals år kommer där att bildas kolonier.
En helt ny värld kommer att byggas.
Det finns inga begränsningar.
Det gör inget om vi blir några månader försenade.
Vi har det väl inte så illa? Vi har varandra, familjen-
- och mat. - Till och med ett tält mot regnet.
Om vi är kloka nog att använda det.
Oroa er inte. Försök att somna om.
Jag är dyngsur!
- Går det inte? - Jag får ned det-
- men det kanske tar en stund.
Så ja.
Vänta lite. Håll honom.
Så ja!
Jag säger att det är för hennes eget bästa.
Ett skepp! Där är ett skepp!
Ohoj! Ohoj därborta! Jag tror att de har sett oss.
Titta här, Fritz.
- Det är något på seglet. - Jag visste det.
Det är piratskeppet som jagade in oss i stormen. Ner!
Och jag som försökte få deras uppmärksamhet.
Den här gången har vi ett vapen.
- Vet du hur man skjuter med den? - Jag tror det.
Jag hämtar en tunna krut. Se om du hittar några trasor till förladdning.
Nu vet jag. Jag kommer strax.
Vi har bara ett försök. Vi väntar tills det är omöjligt att missa.
- Vad händer? - De seglar bort.
Såg de kanonen och blev rädda?
Skulle pirater bli rädda för en kanon och tre personer?
Vet du vad de tänker göra?
Vad är det?
En karantänflagga som varnar för digerdöden ombord.
Hur vet du det?
Jag läser också en del. Kom nu, Fritz.
Dra åt de nya linorna ordentligt.
Så där ja. Det är bra.
Nej... Vad är det med dig?
Inte ditåt, dumbom. Hitåt.
- Vi tog nog i för mycket på en gång. - Vi måste ju försöka.
Hajar!
- Du fick en! - Akta den där nu.
- Där är en till. - Jag tar den.
- Jag träffade den! - Här kommer en till!
Försvinn härifrån!
Jag fick en.
Titta, Ernst, där är en till.
- Nej, det är en sköldpadda. - Den blev störd av skotten.
Vi skrämde bort dem.
Den drar oss!
Bättre att använda huvudet än att bryta ryggen.
Francis, se om du hittar...
Var är du?
Hit, Duke och Turk.
Var är Francis? Sök.
Om du bara väntar en stund ska du få lite sockerrör.
Kom med, lille vän. Jag ska inte göra dig illa.
Jag ska bara fixa det här.
Här, lilla elefant. Kom hit. Just precis.
Kom, lilla elefant. Jag ska inte göra dig illa.
Kom, lille vän. Jag ska inte göra dig illa.
Jag har färskt sockerrör åt dig.
Kom hit.
Kom hit. Lite närmare, bara. Just det.
Kom hit, lille vän.
Francis, var är du?
Sätt nu bara foten... precis där.
Kom igen, lilla elefant.
Lite närmare. Bara lite närmare.
Höger...
Sluta dra!
Vad är det?
Försvinn härifrån!
Francis, var är du?
Låt bli min elefant. Försvinn. Det är min elefant.
Duke och Turk, hit! Ni har bitit honom tillräckligt.
Duktiga gamla Duke.
Sa jag att du fick gå från stranden?
Du kunde ha blivit uppäten. Springa i väg så!
Vad har du att säga till ditt försvar?
- Förlåt, men... - Men vad då?
Får jag behålla elefantungen i alla fall?
Jag behåller dig.
Rör på påkarna, Rocky.
Så, Francis, stilla där.
Släpp efter lite.
Så ja, Rocky, backa. Bra, gubben. Backa nu.
- Höger. - Stanna.
- Det var en bra idé, Ernst. - Tack, Fritz.
Kom nu.
Fritz, inga fler hela plankor, bara stumpar.
Vi har nog så det räcker.
Nå? Vad tycker ni?
Det vore bättre om tigrar inte kunde klättra i träd.
Det här ska de inte klättra upp i.
Du har nog aldrig sett något liknande hus.
Det har jag nog inte.
Världen är full av trevliga, vanliga små människor-
- som bor i trevliga små hus på marken.
Har du aldrig drömt om att bo i ett trädhus?
Nej. Jag drömmer om ett hus på Nya Guinea.
Du tror att vi kommer att stanna länge.
Det har jag ingen aning om-
- men vi kan inte bara sitta och vänta på ett skepp.
- Men det kan väl komma ett skepp? - Naturligtvis.
Då kanske vi borde tända en nödeld.
Ska vi bara ignorera piraterna?
De kanske håller sig borta. Vi kanske klarar oss.
Vi kan inte ta risken. Att leva är viktigare än att bli hittad.
- Titta inte ner. - Så ja, mor. Jag har dig.
- Vad tycker du? - Fritz, får jag sova hos dig?
- Vilken idé! - Den är inte gjord för två.
- Men jag kan gunga dig. - Var försiktig. Ta det här repet.
Knyt det runt hans midja.
Mor!
- Det börjar likna något. - Ja.
Jag ska visa dig något.
Fortare!
Titta. Det här är vårt rum.
Du får inte upp mig dit.
- Inte utan något slags räcke. - Det blir som ett inbyggt hus.
Det här är vår egen runda trappa.
Vi går ned innan någon faller över kanten.
- Kom, Francis. - Han klarar sig. Låt mig gå först.
Kom hit, vännen. Jag ska inte göra dig illa. Jag vill bara klappa dig.
Kom hit.
- Håll honom. - Jag har honom.
- Han fångade honom. - Gick det bra?
Ja. Han är mitt nya husdjur. Släpp honom inte.
- Känn hur hans hjärta slår! - Mitt slår lika fort!
Tänk om jag inte hade sagt att han skulle ha repet runt midjan?
Innan ni har satt upp ett räcke vill jag inte att Francis är där.
Och jag håller mig också borta.
Förlåt. Jag förstår att du är upprörd.
Men du verkar inte förstå vad det här ska bli.
Litar du inte på oss?
Gör vad ni vill, bara Francis stannar på marken.
Jag går inte upp dit igen.
Då gör vi så.
Du bor i lägret och när allt är som vi vill ha det-
- så får du se vad du tycker.
Tro inte att du kan använda den där tonen till mig.
- Hur långt är det? - Du kommer att gilla det nya huset.
Den här vägen, mor. Vänta tills du får se vad vi har gjort.
Det finns allt möjligt där inne.
Vänta bara.
- Nu är vi väl framme? - Ta av ögonbindeln.
Vänta. Gammal schweizisk sed.
Bär bruden över tröskeln.
Far!
Duke och Turk, flytta på er.
Vad tycks?
Se, så modernt. Rinnande vatten.
Äkta sköldpaddsskal.
Glöm inte kylbehållaren.
Den här har Ernst uppfunnit.
Ser du hur den fungerar?
Det stora hjulet driver det lilla-
- och vattnet hälls ner i skalet.
Det rinner i bamburöret till handfatet och kylbehållaren.
Jag... kan inte fatta det.
Tack, älskling.
Jag är tvåa. Jag går efter mor.
- Tack. - Upp med dig.
Där uppe är pojkarnas rum.
Titta här.
Det här har jag kommit på. När vi är inne på natten vrider man på hjulet-
- och drar upp trappan.
Det håller vilda djur borta och besvärliga grannar-
- som alltid ska låna saker.
Det blir nog ett stort problem.
Ta ned mig!
Minns du? Jag har byggt det åt oss.
Säg inte att man ringer efter butlern med den.
Jag ska visa dig.
Man kan titta på stjärnorna.
Minns du inte? Sommaren vi åkte till Interlaken.
Du sa att du en dag, om du fick önska något-
- skulle vilja sova så att du kunde se stjärnorna.
Vad är det? Vad är det för fel?
Gardinerna passar inte.
De kommer från kaptenshytten. Vi trodde du skulle gilla dem.
Det är så underbart. Jag förtjänar det inte. Jag kan inte fatta det.
Bry dig inte om gardinerna.
Om du inte tycker om dem så känner jag en kvinna som kan ordna allt.
Här står det. Tiger. "Panthera Tigris"-
- "hemmahörande i Asien, från Sibirien i norr"-
- "till Indien i söder och på Malackahalvön."
Det måste ha funnits en landbro-
- annars skulle det inte finnas så många olika djur på en ö.
Hur vet du att det är en ö? Varför inte en halvö?
Varför kan vi inte få försöka att segla runt?
Du vet vad din mor tycker om sånt.
Jag tror att det fanns en landbro härifrån till Asien.
Det här är allt som är kvar.
Det är därför så många olika sorters djur är fast här.
Vad tror du, Fritz? Håller du med?
Jag antar att det kan ha varit så för länge sedan.
Det finns bara ett sätt att få veta.
Fråga mor igen. Hon kanske ändrar sig.
Mor vill också till Nya Guinea. Det kanske finns en by-
- eller någon plats där fartyg lägger till.
Om tillfälle ges kanske jag frågar. Vad är det här?
En rättstavningstävling? "Tiger, björn, elefant."
Det är en lista på de djur vi sett hittills.
"Hyena, apa, ödla."
Struts.
Hjälp!
- Släpp, Francis! - Om jag släpper-
- kommer han undan. - Släpp. Vi tar honom senare.
- Är du oskadd? - Ja.
Är du oskadd?
Allt går att tvätta bort!
- Håll i halsen. - Vi kan lära oss att rida på den.
Får jag försöka.
Vi får nog tämja honom först.
- Låt mig försöka. - Visst.
Sen är det min tur.
Jag håller i.
Era fåntrattar...
Nu kommer jag.
Akta klippan.
Nej, du måste fortsätta att gunga.
Nu leker vi Följa John.
Försten ner vinner.
Titta på mig, mor.
- Kom igen, far. Du klarar det. - Det är klart.
Här kommer jag.
- Vart ska vi? - Du får se.
Kom igen.
Titta på aporna. Titta!
- Vad då? - Hur de svingar sig.
- Titta på det där. - Det kan jag göra.
- Försök. - Man byter bara hand.
- Håll i dig. - Kom igen.
Nu är det min tur.
- Nej, det är jag. - Efter mig.
Gick det bra?
Jättebra. Förstår ni nu?
- Du är verkligen graciös. - Tack så mycket.
Var det inte meningen att vi skulle leva ett sådant här liv på jorden?
Allt vi behöver finns här. Vi behöver bara sträcka ut handen.
Om bara människor fick ha allt det här och kunde vara nöjda...
- Då skulle världen vara utan problem. - Och kommande generationer.
Vi har inte alls allting inom räckhåll.
- Vad menar du? - Det här.
Det är fantastiskt i dag, men hur ser det ut i morgon? Och våra söner?
- Vilken framtid har de här? - Var dag har nog av sin egen plåga.
Tänk om vi inte kommer härifrån?
De kommer aldrig att få uppleva äktenskapet.
Ja, det stämmer förstås.
Du har rätt, det kryllar inte precis av flickor här.
Det är inget att skämta om. Tänk om de aldrig får veta-
- hur det är att ha familj?
Vad du vill säga är-
- att vi borde göra allt för att komma härifrån?
- Just det. - Precis.
Då får pojkarna lov att segla runt kusten-
- och se vad de hittar. - Det sa jag inte!
Förr eller senare gör de det.
Men vad kan de om segling och utriggning...
- Tror du inte att det är farligt? - Vi kan inte hålla kvar dem.
Kom igen, Rocky, dra fortare.
Kom igen och dra!
Fritz, ta tag. Så ja.
Vi är snart tillbaka. Vi kanske hittar ett skepp.
Oroa dig inte, mor.
Var försiktig, Fritz.
Koppla loss Rocky.
Backa.
Nå...
Du får ta ansvaret. Om ni råkar ut för en storm-
- eller får problem, litar jag på ditt goda omdöme.
Kom nu välbehållna tillbaka.
Adjö, Ernst.
- Adjö. Var inte orolig. - Använd ert sunda förnuft.
Lycka till.
Var inte orolig. De är snart tillbaka.
Jag hoppas att vi gör rätt som släpper i väg dem så här.
Det är jag säker på.
Om vi släppt i väg dem tidigare kunde vi varit i Nya Guinea nu.
- Hej då! Ta med en krokodil tillbaka! - Hej då!
Hej då.
Jag önskar att mor kunde se det här.
Vet du vad jag vill? Jag vill se några rejäla berg igen.
Gå upp på Oberland.
Stå uppe på Jungfrau när det blåser upp till storm.
Minns du hur man kunde känna doften av snö i luften?
Tänker du på vad du hade gjort om vi hade stannat i Bern?
Lbland.
Jag tänker på vad herr Kobel sa.
Att jag skulle gå på Akademin.
- Det hade du aldrig klarat. - Det kanske jag visst hade gjort.
Jag vet var jag skulle vilja vara.
Gå nedför Nydeggasse, som på söndagar efter kyrkan.
Se flickorna gå förbi, finklädda.
- Någon särskild? - Nej, ingen särskild.
Man kanske inte säger något-
- men man tittar och de tittar och man vet att de finns.
Fritz, om vi kommer till Nya Guinea, finns det flickor där i vår ålder?
När vi kommer fram dit bryr vi oss inte om åldern!
Ernst, hala seglet. Fort!
- Ducka. - Vad är det?
- Vad hände? - Fort, ge mig kikaren.
Det är något som rör sig på stranden.
Pirater.
Det är säkert samma som vi skrämde i väg med karantänflaggan.
Vi försöker komma närmare. De ser oss inte bakom klipporna.
- Ernst, sväng runt fören. - Jag försöker.
Kistan de har öppnat tillhörde min förstestyrman, må han vila i frid.
Tänk om de kunde döda varandra.
Låt mig prata nu.
Nej! Ta honom inte! Sätt ned honom! Kuala, lyssna på mig!
Lille pojke, du är alldeles ensam.
Han är 14 år gammal.
Låt honom vara.
Låt pojken gå! Vänta, Kuala!
Du vill att jag ska skriva en check på en lösesumma. Jag skriver.
Mitt folk skickar pengar om du släpper mig.
Skicka många pengar, sen får du gå.
Nej, vänta!
Lämna pojken hos mig, annars blir det ingen lösencheck.
Ingen pojke, ingen check.
Förlåt mig, Bertie, för att jag drog in dig i det här.
Vi ska klara det på något sätt.
Håll dig bara stilla. Annars blir det värre.
Nu beslutar de vilken besättning som får oss.
Vi skulle kunna smyga fram och befria den gamle och pojken-
- innan de såg något.
Kör till.
Nu gäller det! Kom igen.
De låter oss nog vara tillsammans.
- Var bara tysta. - Vilka är ni?
- Vi ska hjälpa er.
- Om vi bara hade en kniv. - Bry er inte om mig.
Ta loss pojken först. Sätt fart!
De gör inte mig illa. De får lösenpengar för mig. Få loss Bertie.
Fly om du kan.
Om de släpper mig hämtar jag dig sedan.
Jag går inte utan dig.
Ge dig iväg kvickt. Slösa inte tid på mig. Spring!
- Spring! - Nej, jag vägrar!
Lämna mig!
- Kom igen. - Jag kan inte ta ett steg till.
In här.
Tog piraterna ert skepp?
Vad var du, hyttuppassare?
Är den gamle mannen där borta din morfar?
Kom nu.
Vilka är ni förresten? Var kommer ni ifrån?
Vi har lidit skeppsbrott. Skeppet...
Spring.
Kom nu.
De seglar. De försvinner.
Det kan vara ett trick-
- som grekerna och den trojanska hästen.
Vi stannar här till gryningen.
Det är närmare att gena över ön-
- än att gå längs med stranden.
Nu vet vi i alla fall att det är en ö.
Och jag då? Vad ska jag göra?
Du får väl följa med oss.
Går vi åt det hållet borde vi komma hem.
Släpper de min morfar kommer han tillbaka och letar efter mig.
Han vet att du är med oss.
Är vi inte här seglar han bara runt ön.
Inget skepp går osett förbi oss, även om de försöker.
- Bertie, du får mittplatsen. - Kom nu.
Jag stannar uppe. Jag är inte sömnig.
Tycker du att vi har förändrats sen vi kom hit?
- På vilket sätt? - Många. Vi är starkare-
- och mer självsäkra. - Jag antar det.
När vi först kom hit var vi rädda för allt.
- Alla konstiga ljud. - Det minns jag.
Vi var nog rätt hjälplösa.
Det håller jag med om.
Du... Du tycker väl inte att vi var lite grann som han?
Nej, det tycker jag inte. Såg du hans händer?
Han har nog aldrig gjort något. Rik familj, enda barnet.
Har du sett hur han går?
Och hemma tyckte vi att Jean Monteau var feminin.
Minns du hur vi önskade att få träffa flickor?
Tänk, det gick nästan i uppfyllelse, fast ändå inte.
Det hållet. Vi måste gå ditåt, Fritz.
Vi går över här. Det ser ut som om vi bottnar.
Måste vi gå över precis här?
Det är lätt. Ta av kläderna och håll dem över huvudet.
Bättre än att gå i våta kläder.
Bara tills vi är över det djupa.
- Jag kan inte simma. - Det behöver du nog inte.
Kom igen, sätt fart.
Jag går till stranden och väntar på morfar.
- Kom inte närmare! - Är du galen?
- Stanna där! - Låt bli mitt gevär!
Förlåt, men jag behöver det mer än ni gör.
Min morfar kommer att gottgöra er.
Vänta. Uppehåll honom.
- Jag smyger upp bakom honom. - Jag ska uppehålla honom!
Du! Bertie! Lägg ned den, annars ska du få.
Släpp det!
Nej, jag skjuter!
Jag vill inte skjuta dig. Lägg ned den!
Släpp mig!
Sluta!
Han ska få för att han sköt på mig!
Hon sköt av misstag.
Jag bryr mig inte! Jag kunde ha blivit... Vad då "hon"?
Det är en flicka! Varför klär en flicka ut sig så här?
Det berodde på piraterna.
Min morfar klippte håret på mig och klädde mig så här för att...
Han ville inte att de skulle veta.
Nu kan du i alla fall tvätta ansiktet.
Det blir trevligt att heta Roberta igen.
Om vi hade vetat att du var en flicka-
- skulle vi inte... - Vi ska hjälpa dig.
Så mycket vi kan.
- Försiktigt. - Får jag din hand.
Tack.
Försiktigt. Akta dig där, Roberta.
Tack, Fritz.
Variationer och avvikelser är helt olika saker.
Precis som här, Roberta.
Variationer kan kompenseras, matematiskt sett.
Men avvikelser vet man aldrig när de kommer att inträffa.
Min morfar kan lära dig att navigera ett av hans fartyg.
- Skulle du vilja det? - Kanske någon gång.
Jag vill gå ut skolan först.
- Tycker du om havet, Fritz? - Jag tycker om pålitliga saker.
Havet kan man aldrig lita på.
Det roliga är att aldrig vara säker.
"Vindarna viner högt över masterna"
"och sjunger genom dimman."
"Bleka, darrande, trötta"
"stelnar sjömännen av skräck"
"och ögonblicklig död lurar på däck."
Homeros "lliaden". Några av de vackraste rader som någon skrivit.
När vi var fast i stormen tänkte jag på de raderna hela tiden.
Läser du mycket, Fritz?
Han? Han läser i princip aldrig.
Det behöver jag inte. Ernst berättar allt för mig.
Jag tror att vi nästan är ur kurs. Vi borde hålla mer...
...åt höger.
Den gör dig inte illa.
Den är borta. Kom igen.
Håll dig nära mig.
Bort därifrån!
Gör något!
Ta kniven!
Ernst, kniven! Kniven!
Skynda dig!
- Slå mot huvudet! - Jag hittar det inte.
Här!
Nu!
Förlåt att det tog så lång tid.
Det var fruktansvärt.
Vi går tillbaka. Snälla, låt oss gå tillbaka.
Det blir bara värre. Och värre.
Jag tror att det värsta är bakom oss.
Ge mig din hand.
Nej! Min kompass är borta!
Var ska jag leta?
Vi får väl klara oss utan den.
Utan den? Vi skulle aldrig klara oss. Vi behöver kompassen.
Vi behöver ingen kompass. Jag tror att jag klarar mig utan den.
Tror? Du kan ha fel.
Jag tror inte, jag vet. Från och med nu-
- får du lita på mitt omdöme. Kom nu.
Hur känns det nu, Roberta?
Jag bryr mig inte om vad han säger. Jag kan inte fortsätta så här.
- Vi har inget annat val. - Vi är vilse och det vet du.
- Vi är inte vilse. - Varsågod, fortsätt om du vill.
Ernst och jag gör det inte.
Inte?
Vi kan hitta floden och följa den tillbaka till kusten.
- Vi är två mot en. - Även om vi var tio mot en-
- måste jag få hem oss igen.
Den som är äldst har inte alltid rätt.
- Vad gör du? - Tar hand om pistolen.
Den blev ju beslagtagen förut när någon ville vända om.
Ge mig min pistol!
Akta dig.
Sluta!
Här får du din pistol.
Men det finns bara några kulor kvar. Hur långt skulle du komma?
Vi har inget val. Vi måste bara fortsätta.
Vi borde nog följa med honom.
- Tror du att du kan det? - Jag ska försöka.
Kom igen, försvinn! Bort!
Försvinn!
Bort med er!
Du har verkligen ställt till det.
Jag ska inte göra dig illa.
Lugn, vännen. Jag ska få upp dig.
Om vi får upp honom kanske du inte behöver gå hela vägen.
Du får aldrig upp honom så där.
Jag hämtar fler grenar till en stig.
Vid ett sådant här tillfälle bör man använda huvudet.
Du kära gran, du kära gran, hur trogen är din grönska
Du kära gran, du kära gran hur trogen är din grönska
Du står ej blott om sommarn grön, du är om vintern lika skön
Du kära gran, du kära gran
Hur trogen är...
Den blev nog blöt under färden.
Jag vet inte hur du lyckades få den i land.
Jag hade inte klarat det utan Fritz och Ernst.
- God jul. - God jul.
Kommer vi någonsin att öppna de här andra paketen?
- De är till Fritz och Ernst. - Men om de inte kommer tillbaka?
- Tänk om de har blivit uppätna? - Det har varit en lång dag.
- Dags att krypa till kojs. - Men det är jul.
- God jul, älskling. - Jag kommer upp och säger god natt.
Visst.
Det är Fritz och Ernst! Vad har ni där?
Har ni med någon krokodil till mig?
Vad har ni där? Vi trodde att ni hade blivit uppätna eller så.
God jul!
- Vad är det? - En zebra.
God jul!
Ernst! God jul!
- Mor! - Fritz! God jul!
En zebra.
- Jag behöver nog rakhyveln. - Får jag se, Ernst.
Ja. Där fick jag det.
Det är en bra sak ni pojkar har gjort. En mycket bra sak.
Jag ska se till att det inte var förgäves.
Hur menar du?
Piraterna vet att ni tog deras fånge-
- och att ni är här på ön. Tror ni att de glömmer?
De vet inte att hon var flicka och inte hyttuppassare.
De kommer inte hit. Vad har vi?
- Vi har deras fånge här. - Pirater! Om de kommer hit-
- så skjuter jag dem.
Det krävs mer än ett armborst.
Vi tar kanonen från skeppet.
Den är oanvändbar. Den har rostat sönder.
Jag borde ha täckt över den.
Vi ska inte gråta över spilld mjölk.
Tack, far.
I morgon bitti tar vi oss ut till fartyget-
- och hämtar allt vi kan behöva. Sedan spränger vi henne.
- Med krut, menar du? - Varför då?
De vet redan att hon ligger där.
Med hundratals öar och tusentals rev-
- kanske de inte vet exakt var vi är.
Far har rätt. Vi spränger henne.
Vi är redo att slåss, men först försöker vi gömma oss.
Bara en klunk.
Det räcker.
Det måste ha krävts mod för att ge sig av till en ny koloni-
- och lämna allt bakom er.
Med min make och mina söner lämnade jag inte allt bakom mig.
Ni visste inte vad ni gav er in på. Alla umbäranden.
Tänk på allt ni kanske hade fått vara utan.
Ta en titt.
- Den är vacker. - Jag har alltid önskat mig en dotter.
Någon jag kunde klä upp och sy kläder åt.
Jag väntade mig inte det i julklapp.
Tack.
Vad sägs om att vi tar några träd och gör snaror av dem-
- som piraterna kan kliva rätt i och tas tillfånga.
Men hur kan vi försvara det här?
Vi behöver en backe, så att de måste komma upp till oss.
- Jag har en idé. - Vad då, Francis?
Vi kunde gräva några djupa hålor-
- och placera lejon, tigrar, ormar-
- och alla slags djur där nere. När piraterna kommer, ramlar de i.
Jag vet inte om vi klarar av lejonen och tigrarna-
- men några hålor kan nog vara en bra idé.
Du är mycket fin, kära du. Välkommen till familjen.
Tillåt mig, Roberta.
Får jag lov till första dansen?
Vad var det jag sa?
Allt jag behöver finns på ön. Till och med en flicka.
En flicka, ja. Men vi har tre söner.
Ursäkta mig, Fritz.
Jag kan dansa med dig, Fritz.
Jag vilar nog lite, om det går bra.
- Vad är det? - Jag tänkte bara...
Vi måste skaffa de där lejonen och tigrarna, annars...
Det var det som var själva idén.
Då måste vi väl bara skaffa dem, då.
Du har ju redan en partner, Ernst.
Det hade varit enklare om jag lämnat klänningen i kistan.
Fortsätt.
Tack.
Kom igen, Francis. Får jag den äran?
Något måste ha gått snett med stubinen.
Vi åker inte tillbaka.
Vi får plocka upp varje vedspillra. Vi får inte lämna några bevis.
Det måste vara nära nu.
Jag brukade drömma om att vi skulle kunna få henne att segla igen.
Nu...
Vi kan i alla fall vara säkra på en sak. Om piraterna kommer-
- är de fler än vi. Kanske tiofalt.
Men här uppe, om vi gör i ordning allt i förväg-
- kommer vi att kunna göra bra ifrån oss.
Vi blir medeltida riddare som försvarar slottet.
Vi behåller musköterna för sista striden.
Jag ger order om när de ska användas.
Om något skulle hända mig tar naturligtvis Fritz befälet.
- Sedan Ernst. - Och sedan jag.
Och sedan du, Francis. Vi har bara en liten armé.
Vi har bara råd med en general. Det där är vår svaga punkt.
Den platsen kommer de att utnyttja.
Kanonen hade varit bra.
Vi får göra vårt bästa utan den.
Där nere har vi våra hålor och snaror och fällor.
Vi kan lägga dit krut och tända på från toppen med stubintråd.
Allt för att stoppa dem.
Du kan lita på mig, Roberta. Jag har tänkt ut allt.
Får jag ta hand om lejonen och tigrarna?
- Du tar hand om tigrarna. - Bra.
Jag vill bli något, så jag vill gå i skolan.
Du skulle älska London. Där finns konserter, fester och danser.
Damer i vackra klänningar. Eleganta män i höga hattar.
- Har du någonsin haft en hög hatt? - Nej.
Jag vill gärna se dig i en. Du skulle vara så snygg.
Det är det jag saknar allra mest, färgerna och spänningen.
Jag skulle tycka mycket om det... om du var där.
Det är jag. Under resten av mitt liv ska jag inte resa längre hemifrån-
- än till kusten någon enstaka gång.
Tack, Roberta.
Min morfar kan väl göra något för er?
Herr Kobel brukade säga:
"För vissa pojkar är skolan ett straff, för andra en belöning."
Min morfar måste kunna göra något för er.
Francis, gör inte så! Om du tappar den kan du spränga oss i bitar.
Nej, man måste tända stubinen också.
- Inte ens det räcker nog. - Tror du inte de fungerar?
De kommer att föra oväsen och göra piraterna förvirrade.
Bara för att pappa kom på det och inte du.
Vad är det här? Fler piratvarnare?
Ja, för sluttningen.
Du och dina piratvarnare.
Hur går det med tigern? Har du fångat den än?
Innan Fritz och Ernst gräver hålorna finns det ingen plats för den.
- Kom och hjälp mig, någon! - Jag går.
Jag gör det.
Där uppe. Dra åt knuten så hårt du kan.
Francis, lägg ned den där!
Är det bra så?
Bra.
Så ja.
Vad håller du på med?
Han visade bara hur den fungerar.
Jag tycker synd om piraterna.
Det var min idé. Jag kan visa dig vad jag har kommit på mer.
Pirater. De är här! In i fortet allihop. Skynda er!
- Vad är det? - Francis! Var är han?
Ni vet de där kokosnötbomberna? Oroa er inte för dem.
De funkar bra.
Kom ner! Du kunde ha blivit dödad.
Om du hade varit där, Ernst, hade det inte hänt.
- Säg inte vad jag ska göra! - Det gjorde jag just.
- Nog! - Jag bryr mig inte.
Han tror att han kan ge mig order.
Jag sa att det räcker. Nu är det här överspelat.
Nu går vi och arbetar.
Jag vill inte höra ett ord till om det här.
Om du inte vill gå i skolan och du har bestämt dig-
- kanske min morfar kan ge dig jobb. Det skulle vara ett bra jobb.
Kanske på räkenskapskontoret.
Tänk om han inte kommer tillbaka, då?
Tänk om vi måste stanna på ön i 10 eller 20 år?
Jag vet att han kommer tillbaka.
Han är säkert på väg nu i ett av sina snabbaste skepp.
Du skulle väl ta jobbet?
Jag vill inte verka otacksam, men det är nog inget för mig.
Instängd på ett kontor och räkna pengar-
- och göra samma sak jämt.
Vad skulle du vilja göra?
Om vi kommer bort från ön vill jag fortsätta det vi påbörjade.
Åka till Nya Guinea och bli en del av den nya kolonin.
Kanske skaffa en bit land.
- Varför det? - Varför?
Det är något bra. Man har chansen att bygga något-
- med sina egna händer.
Det är början på ett nytt land. Det är det jag tycker om.
Jag ska till London.
Ernst smickrade mig. Han sa att han ville vara där om jag var där.
Vill du inte träffa mig i London?
Jag kommer nog aldrig till London.
Jag förstår inte hur någon kan skjuta med en sådan här.
Kan du inte lära mig att skjuta?
Det kan vara bra om det blir strid.
Visst. Kom hit.
Först... Först sätter du geväret tätt intill axeln, så här. Och...
Ta den. Riktigt nära axeln och...
Höger hand nära avtryckaren. Nej, här.
Vänster hand håller upp. Lite till. Så ja.
Då... Nej, du måste använda den handen som stöd.
Du siktar längs med pipan här.
Är det okej?
Varför tror du jag ville att du skulle lära mig?
- Roberta! Var är du? - Jag är här borta.
Får jag lov till nästa dans?
Du sa att det var det du saknade.
- Nu kan du känna dig som hemma. - Var fick du tag i den?
Vill ni veta vem min skräddare är?
Gå över torget, ta sedan första gatan till vänster.
- Skulle du inte täcka hålorna? - Skulle du inte jobba på bron?
Han lärde mig att skjuta. Det var jag som bad honom.
Kom hit lite, Fritz. Jag vill visa en sak.
Om du vill lära dig att skjuta, Roberta, så visar jag dig gärna.
Jag tror att jag har förstått principen.
Den gamla tigern kommer gående så här på natten-
- efter att hålan täckts över, och han känner köttet...
...och han börjar gå runt hålan.
Han kommer att gå runt så här...
...och han tänker: "Jag tror jag ska ta det där stora köttstycket."
Så han går ned så här, han går så här, och sedan...
Du behöver inte visa mig, Francis. Annars ramlar du i före tigern!
Han kommer att hoppa fram till betet och så har jag fångat min tiger.
Tror du att en tiger går på det här? Det är bara slöseri med tid.
Det är du som slösar med tid.
Hur lång tid tog det att göra den fåniga hatten?
Strunt i det. Du är inte min chef.
Inte? Vi har viktigare saker för oss än att försöka roa Roberta.
Du är svartsjuk.
Svartsjuk? På vad då? Väx upp någon gång.
Nu räcker det.
Slagsmål!
Slå tillbaka.
Kom igen, Fritz. På honom.
Slåss!
Kom igen, Ernst. Slåss.
På honom, Ernst. Kom igen.
På honom, Ernst.
Vilken pärla!
Nu är det din tur. Kom igen, Fritz, på honom.
Slåss! Är du rädd för honom, Ernst? Sätt dit en nu.
Kom igen, Fritz. Ernst!
- Vad slåss ni om? - Ingenting.
Vem började?
Vet ni, jag tror att det här kan vara mitt fel.
Jag kanske har drivit på alla lite för mycket.
Det skulle göra oss gott att koppla av lite.
Så här ska vi göra:
I morgon ska vi fira-
- den första nationella helgdagen i Nya Schweiz historia.
En helgdag? Menar du som jul?
Då fortsätter vi att arbeta. Gör er redo.
En helgdag. Vi ska få en helgdag, Roberta.
- Var kommer alla flaggor ifrån? - Jag tog dem från skeppet.
- Tillåt mig. - Tack.
Vad tycker du om den här? Till loppets vinnare.
Jag får prova om den passar.
Ska du inte säga emot? Erkänner du dig redan besegrad?
Du och Ernst slogs i eftermiddags. Det var mitt fel.
- Det var det inte. - Allt som hänt på sistone-
- beror på att ni tog med mig hit, inklusive hotet från piraterna.
Du bad inte om att få komma hit.
Du var av en helt annan åsikt. Minns du det?
Stackars Ernst. Tänk vilken tid han har lagt ned på den fåniga hatten.
Han försökte ju bara vara snäll mot mig.
- Jag vet. - Jag trodde inte han skulle göra det.
Jag vill återgälda er familj-
- och allt jag gör är att orsaka bråk mellan er.
Säg inte så.
Roberta, jag är inte så bra på att säga saker, men...
Det är ingen idé. När vi far härifrån-
- reser jag tillbaka till London.
Låt oss inte göra det svårare.
När vi far? Hur vet du att vi kommer härifrån?
Vi kanske blir här...
- Min tiger! Jag har nog fått honom! - Francis, kom tillbaka.
Akta dig, Ernst.
Han kan vara var som helst.
Vänta lite, Francis.
Det är min tiger. Släpp mig.
Akta hålan.
Var är han?
Det hade jag aldrig trott! Bra gjort, Francis.
Vi täcker hålan med palmblad så att han somnar-
- och piraterna inte ser honom.
Berätta för mor. Vi gör det.
Ja!
Du behöver inte oroa dig längre! Jag har fångat min tiger!
Han har fångat sin tiger.
Alla ställer sig bakom startlinjen.
Stanna där.
Vänta lite.
Mor, kan du hålla Duke? Så ja.
Ni rider runt första stolpen och sedan till den stolpen.
Fram och tillbaka tre gånger och hit till mållinjen.
Och, mina damer och herrar, vinnaren får-
- den här kulinariska skapelsen som alla får äta.
Tystnad. Officiell starter är kantonens ljuvligaste dam.
Kom tillbaka!
Skynda dig, mor. Skjut!
Snabbare!
Kom igen, Rocky, sätt fart.
Kom igen, Duchess. Spring gumman.
Ditåt. Kom igen, Rocky.
Jag kommer inte upp!
Nej, Turk, flytta på dig, du förstör allt.
Akta dig, mor. Vänta lite, Ernst.
- Nej, inte ditåt. - Stilla, Clementine.
Hoppa upp.
Duktig pojke, Blixten.
Du rider fel, Roberta. Kom igen, Rocky.
Stå still.
Nu vinner vi.
Det är inte så bra om du inte kan hålla dig kvar.
Turk, flytta på dig.
Det är fusk, Ernst, du måste rida.
- Vi ska vinna, Rocky. - Kom igen, Blixten.
Rakt fram. Inte ditåt, andra hållet.
Nej, andra hållet.
Kom igen.
Nu.
Jag ger upp. Kom igen, Clementine.
Kom igen!
Flytta på er!
Jag ska rida på dig om det är det sista jag gör.
Fort, bandet.
Du ska inte ditåt!
Fel håll, Roberta.
Roberta! Kom tillbaka.
Kom igen, Rocky, nu vinner vi!
Sluta, jag höll på att vinna!
Är du oskadd?
- Det är pirater på stranden. - Va?
Pirater på vår strand.
- Upp på toppen, alla, fort! - Jag hämtar musköterna.
Kom, Roberta.
Vet ni vad ni ska göra?
Ja, sir!
Kom igen. Kom nu, Francis.
Duke, Turk, kom tillbaka.
De klarar sig.
Kom nu, mor.
Kom nu, Francis.
Håll bara tyst.
Fort.
De har sett oss.
Bron, fort.
Allt väl, mor?
Hit, Duke! Hit, Turk!
Duktig pojke.
- Redo? - Redo.
Nu!
Fritz, Ernst, kom upp!
Kom upp.
De måste vara nära den nu. Lite mer åt det hållet.
Min tiger! Han fick dem.
Nummer tre. Tänd inte på förrän jag säger till.
Nu.
Lågan ska nå krutet-
- i samma ögonblick som piraterna.
Förstår ni nu? Ge mig facklan.
Mitt i prick!
De flyr!
- Nu, kokosnötbomberna. - Inte än.
- De kommer runt. - Tänd inte på än.
In igen.
Vi skrämde iväg dem.
- Då så. Kokosnötbomberna. - Bra.
Så ja.
Fortsätt kasta.
Vi har inte stoppat dem. Använd gevären. Sikta på ledarna.
Vart ska du, far?
Det fungerade!
Se hur stockarna faller.
En man blir helt mosad.
Vi klarade oss!
Kuala ska hålla tal.
Hör ni?
Vi hör dig.
Ni tog pojken som tillhörde Kuala.
Ge oss pojken, så slutar vi att strida.
Hör ni?
Pojken? Kom och ta honom.
Vi är redo. Stoppa undan vita flaggan.
- Ska vi inte göra som han säger? - Ingen fara.
Han förhandlar inte om han kan vinna.
Skicka pojken nedför backen. Kuala tar pojken.
Ingen blir skadad.
Hör ni?
Tvingar ni Kuala att slåss länge-
- så dör ni!
Och Kuala tar ändå pojken.
Det är sant. Ni kan inte hålla dem stångna för alltid.
Du ser inte ut som en pojke längre. Om du överlämnar dig själv nu...
Vad händer med er om jag inte gör det?
Inget ska hända någon.
Han måste tro vi är galna. Lyssna inte.
Min piratvarnare.
De kommer upp.
Fort.
Akta dig! Far, akta dig!
Ernst, titta.
Vänta här.
Ner!
- Hur många skott har vi kvar? - Fem.
Fem.
De är mycket nära.
De flyr.
Ett handelsfartyg! Det skjuter mot piraterna.
Ett av min morfars skepp.
Jag visste att han skulle komma.
- Här är vi! - Vi är här!
- Får jag se på hatten? - Javisst.
Tack.
Inte mer, tack. Det var mycket gott.
Jag har donerat pengar till skolan länge.
Nu vill jag ha något tillbaka.
Roberta och jag har pratat om skolan, men... Universitet!
Det kunde jag inte drömma om! Jag på universitet!
Vad gäller er andra vill jag inte påverka er-
- men om ni vill återvända till Europa-
- kan jag erbjuda er en intressant nystart.
Men vill ni till Nya Guinea ska jag föra er dit.
Jag tror att eftersom vi måste bestämma oss för all framtid...
...vill min make och jag hellre stanna här.
Vill du verkligen det?
Vi har haft ett bra liv här.
Visst finns det saker man får klara sig utan.
Men de är oviktiga om folk inte tycker synd om en.
Behöver jag inte åka?
Fritz och Ernst följer med er. Vi behåller Francis.
- Jag kommer tillbaka. - Ni får grannar.
Det vet ni väl? Detta är en ny ö. Det blir en ny koloni-
- med en ny guvernör. - Du kanske blir guvernör, far.
Det är nog mycket troligt.
Hej.
Tänk hur man kan ändra sig om vad som är viktigt.
Vad man verkligen vill. Ta dina föräldrar.
Hela den här tiden har de drömt om Nya Guinea-
- och när de har chansen inser de att allt de vill ha finns här.
Ska de inte fara?
- Jag förstår hur de känner. - Det gör jag med.
Om två människor har varandra, vad kan de mer önska sig?
Att få vara ensamma.
Det är dags nu. Kaptenen vill segla med tidvattnet.
Vi kommer.
Du vill väl vinka av honom?
Jag måste förklara för morfar.
- Adjö, Ernst. - Lycka till nästa år.
Adjö, mor och far. Adjö, Fritz. Adjö, Roberta.
Adjö, Ernst.
Må Gud vara med dig.
Vänta på mig! Duchess! Clementine! Turk!
Svensk text av IMS